Varning Fara
- Han var en fantastisk man. - Kände ni honom väl?
Jag kände honom.
Nåja, nil nisi bonum.
Men förtjänade han verkligen en plats här inne?
Lord Allenby, kan ni säga några ord om överste Lawrence?
Revolten i öknen blev avgörande för fälttåget i Mellanöstern.
Men om överste Lawrence själv.
Nej, jag kände honom inte så väl.
- Mr Bentley, ni känner till Lawrence. - Jag hade nöjet att känna honom.
Och göra honom känd.
Han var poet, en lärd man och en mäktig krigare.
Och den värsta exhibitionisten sen Barnum och Bailey!
- Vem är ni? - Jag heter Jackson Bentley.
Jag hörde vad ni sa och misstycker. Han var en mycket stor man.
- Kände ni honom? - Nej. Vi skakade hand i Damaskus.
Nej, jag kände honom inte. Han jobbade i min stab i Kairo.
Michael George Hartley, det här är ett otäckt och mörkt litet rum.
- Det stämmer. - Vi trivs inte här.
Det är bättre än en otäck skyttegrav!
- Då är du en storsint karl. - Det stämmer.
Här kommer William Potter med min tidning.
- Varsågod. - Tack.
Vill du ha en av korpral Hartleys cigaretter?
- Står det där? - Javisst Rubriker.
Det står säkert inte i The Times.
"Beduinstammar anfaller turkiskt fäste."
Ingen här vet att det hände eller bryr sig om det.
Tillåt mig att tända cigaretten.
- Mr Lawrence? Ett telegram. - Tack.
Snart blir det en gång för mycket.
- Du är en riktig filosof. - Och ni är tokig!
- Det gör ont! - Det är klart.
- Vad är knepet? - Man ska strunta i att det gör ont.
Om kapten Gibbon söker mig har jag gått till generalen.
- Han är tokig! - Han är okej.
Lawrence!
- Ja? - Du ska vara...
- Har du mössan på i mässen? - Alltid.
- Vart är du på väg? - Vi ska inte prata jobb här.
- Jag ska samråda med generalen. - Jag frågar som mässofficer.
Grabbar borde vara i tjänst. Vart ska du?
- Snälla Lawrence! - Förlåt.
- Du är en clown, Lawrence. - Alla kan inte vara lejontämjare.
Förlåt...
Han smider ränker, Dryden. Jag tänker inte låta en löjtnant-
-köra med sitt befäl.
Han blir ingen större förlust.
Det handlar om principer.
Han gör ingen nytta här i Kairo.
Han kan vara i Arabien.
Jag har redan skickat dit överste Brighton, som är soldat.
Tycker Brighton att vi ska skicka vapen gör vi det. Vad begär ni mer?
Det är inte tal om att Lawrence ska bli militär rådgivare.
Hoppas inte det!
Men arabbyrån vill ha en egen man på plats för att...
- Vad då? - Utvärdera läget.
Jag och staben anser att beduinerna är bortkastad tid.
- De är bara fårtjuvar! - De anföll faktiskt Medina.
- Turkarna gjorde köttfärs av dem. - Det vet vi inte.
De intog inte staden! Det är bara en bisak.
Hela området är faktiskt en bisak.
Det riktiga kriget utkämpas mot tyskarna på västfronten.
Er beduinarmé ändrar inte på den saken.
Alla är barn i början.
Vill arabbyrån ha bråk i Arabien?
Tror man att de lyder oss när kriget är över?
Byrån anser att det gäller att vinna kriget.
Det vet jag nog!
- Lawrence, sir. - Han kan komma in.
- God morgon, sir. - Hälsa!
Är ni uppstudsig griper jag er.
Det är mitt sätt. Det verkar uppstudsigt, men det är inte det.
Är ni ohyfsad eller obegåvad?
Det vet jag knappt själv...
Arabbyrån vill ha er i Arabien.
Jag förstår inte varför. Ni klarar knappt er tjänst här.
"Jag kan inte spela fela, men jag kan bygga upp en mäktig stat."
- Themistokles, grekisk filosof. - Jag vet att ni är välutbildad.
Det står i er dossier.
Jag avskyr er typ.
Men jag kan väl ha fel. Ni kan ta honom i sex veckor.
Det kanske gör honom till man. Kom in!
- Vad är det? - Konvojen är i Port Said i morgon.
- Är det säkert? - Ja, sir.
- Det verkar inte finnas nåt artilleri. - Men det måste det finnas!
Det här är något av en expedition. Han måste hitta en Vägvisare-
-hitta araberna och ta sig tillbaka. Det går inte på sex veckor.
- Två månader då. - Tre.
Låt gå, tre. Kan du låta mig arbeta nu, mr Dryden?
Tack, sir.
- Jag är tacksam för det här. - Håll truten och försvinn!
Sir!
Hur ska jag slåss utan artilleri?
- Hur gjorde ni? - Ni borde fråga varför.
- Jag är rätt man. - Det undrar jag.
- Vad ska jag göra, förresten? - Hitta prins Feisal.
Och sen?
Ta reda på hurdan han är och vad hans avsikter är, inte på kort sikt.
Det är Brightons uppgift.
Jag menar hans avsikter i Arabien totalt sett.
Den är ny.
- Var är de nu? - Någonstans vid Medina.
De är hashimitbeduiner och kan korsa tio mil öken på ett dygn.
Det blir roligt.
Bara två slags varelser har roligt i öknen: beduiner och gudar.
Och ni är ingetdera, tro mig. För vanliga män är det en brännugn.
Nej, Dryden. Det ska bli roligt.
Ni har ett märkligt sinne för sånt.
Här kan ni dricka.
En mugg-
- Ska inte ni dricka? - Nej.
- Jag dricker när ni gör det. - Jag är beduin.
- Är ni verkligen brittisk officer? - Ja.
- Från Kairo? - Ja.
- Ni red inte från Kairo? - Nej.
Gudskelov...jag kom med båt.
Och dessförinnan? Från Storbritannien?
Ja.
- Säkert? - Från Oxfordshire.
Är det ökenland?
Nej, ett bördigt land med tjocka människor.
- Ni är inte tjock. - Nej.
Jag är annorlunda.
Här...ta den.
Först för jag er till Feisal.
Ta den nu.
Beduinmat.
- Gott. - Mer?
- Bedu. - Va r?
Härifrån till Feisals läger är det hariternas land.
- Jag är ingen harit. - Nej. Hazim från Beni Salem.
Kör in högerfoten hårt.
När ni är klar slår ni till henne och säger "hut-hut-hut".
I dag blir det svårt, men i morgon bra ridning.
Vi når Masturahkällan i morgon.
Och från Masturahkällan till Feisals läger, en dag till. Nu!
- Gott? - För all del.
Det är en harit-brunn. Hariterna är ett smutsigt folk.
Turkar?
Beduin.
Vem är det?
- Han är död. - Ja.
Varför?
- Det här är min brunn. - Jag har druckit ur den.
Ni får.
- Han var min vän. - Den där?
- Är det er pistol? - Nej, hans.
- Hans? - Min.
Då använder jag den.
Er vän...var en hazim från Beni Salem.
Jag vet.
- Jag är Ali ibn el Kharish. - Jag har hört talas om er.
Så...
- Vad gjorde en hazim här? - Han förde mig till prins Feisal.
- Ni kommer från Kairo. - Ja.
Jag har gått i skola i Kairo.
Jag kan både läsa och skriva.
- Feisal har redan en engelsman. - Ja.
- Vad heter ni? - Det får bara mina vänner veta.
Mina vänner är inga mördare!
Ni är arg.
Han var ingenting, brunnen betyder allt.
Hazimerna får inte dricka ur våra brunnar. Han visste det.
Salaam.
Sherif Ali!
Så länge araberna slåss inbördes förblir de ett litet och fånigt folk!
Giriga, barbariska och grymma som ni.
Kom. Jag för er till Feisal.
- Jag vill inte ha ert sällskap. - Wadi Safra ligger en dag härifrån.
Ni hittar inte och då dör ni.
Jag hittar med den här.
Bra armékompass.
- Tänk om jag tar den? - Då är ni en tjuv.
- Känner ni ingen fruktan alls? - Det är min ensak.
Det är sant.
Gud vare med er.
Hallå där!
Jag har väntat på er. Jag visste att någon skulle komma, Feisal sa det.
- Hur visste han det? - Han får reda på det mesta.
- Ingen eskort? - Min Vägvisare blev dödad.
- Turkar? - Nej, en arab.
Jäkla vildar!
- Det här är väl Wadi Safra? - Ja.
- Vad heter ni och vem skickade er? - Lawrence, avdelad till arabbyrån.
Och vad ska ni göra för dem?
Jag ska utvärdera läget.
Det blir inte svårt. Läget är för jäkligt!
Deras moral blev sönderslagen av turkarna vid Medina med kanoner.
De försvinner i dussintal varje natt. Ni ska veta en sak...
Var ni än är så är ni brittisk officer, och här är en order.
I lägret ska ni hålla truten.
- Är det uppfattat? - Ja, sir.
Utvärdera läget och återvänd till...
Herregud...inte nu igen.
Jag har ju sagt åt honom!
"Fortsätt söderut, ni är inom räckhåll."
De inser inte vad moderna vapen gör!
Stanna kvar och slåss!
Skjut tillbaka!
- Vem är ni? - Löjtnant Lawrence, sir.
Från arabbyrån. Vilken röra, vi måste fortsätta söderut.
Ja, åtta mil längre söderut. Ni hade rätt och jag hade fel.
Vi måste hjälpa de sårade.
Vi kan ta hand om dem i Yanbu. De kan inte följa med oss.
Nej, de måste försöka nå Yanbu. Löjtnant...?
- Lawrence. - Ni förstår, löjtnant Lawrence...
Mitt folk är ovant vid bomber och maskiner.
Först kanonerna och nu det här.
- Cigarett? - Beklagar.
- Cigarett, ers excellens? - Försvinn!
Snälla, bara en på två?
Stanna, Jenkins!
Jenkins!
Lawrence?
- Ni har ingen tjänare. - Jag behöver ingen.
Vi kan göra allt. Göra upp eld, laga mat, tvätta.
Säkert, men jag har inte råd.
Läs så mycket i Koranen som ni mäktar.
En del av er blir sjuka-
-medan andra färdas överjorden på jakt efter Guds gåvor.
Andra strider för Hans skull.
Läs därför så mycket ni mäktar.
Och ge akt på bönerna.
Det ger den bästa och rikligaste gottgörelsen.
Sök Guds förlåtelse.
Gud är i sanning förlåtande, barmhärtig...
- Var hälsad, Ali. - Herre.
Löjtnant Lawrence, ni har träffat sherif Ali, tror jag.
Ja.
Och nu "Ljuset".
"L ljuset vid middagstid och på kvällen när det skymmer"-
-"har Herren inte försakat dig och inte heller är Han missnöjd."
"Framtiden blir bättre än det förflutna."
"Herren skall belöna dig rikligt och du skall bli tillfredsställd."
Jaså?
Ja, överste?
- Jag vill ha ett beslut. - Ni vill att jag retirerar till Yanbu.
Ni gör inte mycket nytta här. Vi kan inte försörja er här.
- Ni kan göra det via Akaba. - Akaba?
- Om ni tar Akaba, men det går inte. - Ni kan.
Menar ni flottan?
Turkarna har tolvtumskanoner där.
- Inser ni vad det betyder? - Ja.
Glöm det, flottan har annat att göra.
Den skyddar Suezkanalen.
Det viktigaste på den här fronten är kanalen. Det måste ni väl inse?
Kanalen är ett brittiskt intresse. Den är inte till nytta för oss.
Säg inte så. Brittiska och arabiska intressen är ett och detsamma.
Kanske.
Ni är otacksam. Retirera till Yanbu så ger vi er utrustning.
Vapen, råd, träning, allt. Ett modernt gevär till varje man.
Nej - kanoner, artilleri!
Som turkarnas kanoner i Medina.
Ge oss kanoner och behåll träningen.
Ni är i större behov av träning.
- Ska ni lära beduinerna att slåss? - Mot en modern mekaniserad armé.
Löjtnant, vad tycker ni om Yanbu?
Det är långt från Damaskus.
Ni kommer till Damaskus!
- Har ni varit i Damaskus? - Ja.
- Visst är det vackert? - Mycket
Drömmar tar er inte till Damaskus, men disciplin gör det.
Storbritannien är ett litet land, mycket mindre än ert.
Liten befolkning.
Ändå är det stort, och varför?
- Det har kanoner. - Disciplinl
Det har en flotta, därför kan engelsmännen slå till var de vill.
Nu räcker det! Lawrence är inte er rådgivare.
- Men jag vill höra hans åsikt. - Vem lyder ni?
Feisal i Feisals tält.
Gamle dåre! Varför vända sig från honom till honom? De är likadana.
Herre, jag tycker...
Boken har rätt. Öknen är ett hav där ingen åra har doppats.
Där går beduinerna vart de vill.
Ni är världsberömda för att slåss på det sättet.
- Så ska ni slåss nu. - Jag vet inte...
Ni har fel.
I Yanbu blir de en enhet i den brittiska armén.
- Ni är en förrädare! - Nej, överste.
Unga män är hetsiga.
De måste säga det de vill ha sagt.
Men klokare män måste besluta. Jag vet att ni har rätt.
När ger vi oss av? Ni blir av med 50 man till i natt.
Ni är framfusig-
-men ni säger som det är.
Jag ger er mitt svar i morgon. Nu är det sent.
Brighton tänker sätta mina mannar under europeiska befäl, inte sant?
Ja.
Och jag måste göra det, för turkarna har europeiska kanoner.
Men jag drar mig för att göra det, vid min själ.
Engelsmännen hungrar efter ensliga platser.
- De hungrar nog efter Arabien. - Då måste ni förvägra dem det.
Är ni inte lojal mot England?
Mot England och andra saker.
Mot både England och Arabien? Är det möjligt?
Ni är ännu en ökenälskande engelsman. Doughty, Stanhope...
...Gordon av Khartoum. Ingen arab älskar öknen.
Vi älskar vatten och gröna träd. Det finns ingenting i öknen.
Och ingen behöver ingenting.
Eller tror ni att ni kan leka med oss-
-för att vi är ett litet folk, ett fånigt folk-
-giriga, barbariska och grymma? Vet ni en sak, löjtnant...
Den arabiska staden Cordoba hade gatlyktor när London var en by.
Ja, ni var stora.
- För 900 år sen. - Dags att bli stora igen.
Min far började kriga mot turkarna.
Min far, inte engelsmännen.
Men min far är gammal...
...och jag...
...längtar efter de försvunna trädgårdarna i Cordoba.
Men först kommer striderna.
För att bli stora igen verkar vi behöva engelsmännen eller...
Eller?
Det ingen man kan ge oss.
Vi behöver ett mirakel.
Akaba.
Akaba...från land.
Ni är galen! För att nå Akaba från land måste vi korsa Nafudöknen.
- Det stämmer. - Den kan inte korsas.
- Jag korsar den om ni gör det. - Det krävs mer än ett kompass.
- Nafud är en fruktansvärd plats. - Jag kan bara svara för mig själv.
-50 man? - Mot Akaba?
Om 50 man kom genom Nafud skulle andra män sluta sig till dem.
- Howeitaterna är där. - De säljer sig till vem som helst.
Men de är bra kämpar.
Ja. Det finns kanoner i Akaba!
De är riktade mot havet och kan inte vändas om.
Från Iandsidan finns inga kanoner.
Av goda skäl. Det kan inte stormas från land.
Turkarna tror inte det.
Akaba ligger där borta.
Det är bara att ta sig dit.
Ni är galen...
Vart ska ni, löjtnant?
- Med 50 av mina mannar. - Jag ska utföra ert mirakel.
Hädiskt tal är en dålig början på en sådan färd.
- Vem sa det? - Ali. Varför inte ni?
- Drar ni er tilbaka till Yanbu? - Ja, jag måste.
Men ni kan ta dem.
Bröt Ali ett förtroende?
Sherif Ali är skyldig er sin trohet.
- Men ni sa inget till Brighton. - Nej.
Eftersom ni vet kan vi säga att vi anländer i Feisals namn.
Ja, det kan ni säga.
Men i vems namn rider ni egentligen?
De har följt efter oss. De var här, jag tog fast dem.
Vad gör ni här?
- Vi vill tjäna Lawrence. - Det är sant, de vill det.
Ni har följt efter oss. Ni skulle stanna kvar.
- Vår kamel smet, vi följde efter. - Hon ledde oss hit.
- Det är Allahs vilja. - Gör inte så!
Nej, de är inga tjänare. De är utstötta, föräldralösa.
De är inte lämpade.
De låter väldigt lämpade. Ni kan rida med bagaget.
De tjänar er inte, de dyrkar er!
- En shilling i veckan? - Det är rättvist.
- Var? - Nej, det är för mycket!
De ger er tur. Allah hjälper de goda!
Där är järnvägen.
Och det är öknen.
Vi har bara det vatten vi bär med.
Kamelerna får inget vatten alls.
Om kamelerna dör så dör vi med.
Om 20 dygn börjar de dö.
Då finns det ingen tid att förlora.
- Jag tänkte. - Ni dåsade.
Ja. Det ska inte upprepas.
Tag varning, ni dåsade.
Det ska inte upprepas.
Slöseri med vatten.
Nu måste vi färdas nattetid och vila när det är för varmt.
Några timmar om dan.
- Varför börjar vi inte nu? - Nej, vi ska vila nu.
- I tre timmar. - Bra.
Jag väcker er!
- Ska vi vila här? - Nej, vi har ont om vatten.
På andra sidan.
- Och hur långt är det? - Det vet jag inte riktigt.
Men det måste korsas innan solen går upp i morgon.
Det är solstädet.
- Har vi klarat det? - Nej.
- Men vi är borta från städet. - Gudskelov för det!
Just det.
- Du vet inte hur du frestat Honom. - Jag vet.
- Vi har klarat det. - Med Guds hjälp.
- När når vi källan? - Med Guds hjälp mitt på dagen.
- Då har vi klarat det! - Tacka Honom, Lawrence.
Gasims.
- Vad har han råkat ut för? - Gud vet.
- Varför stannar ni inte? - Varför det? Han dör snart.
- Vi måste vända om. - Så vi kan dö med Gasim?
Om en timma kommer solen.
I Guds namn, förstå! Vi kan inte vända om.
Men det kan jag. Ta med pojkarna.
Ni tar bara livet av er med. Gasim har ni redan dödat.
Ur vägen.
- Gasims tid är inne. Det står skrivet. - Inget står skrivet!
Vänd om då! Varför tog ni oss hit med ert hädiska bedrägeri?
Engelska hädare!
Akaba? Var det Akaba?
Ni kommer inte till Akaba!
Vänd om, men ni kommer inte till Akaba!
Jag tänker nå Akaba. Det står skrivet, här inne.
Engelsman!
Lawrence! Daud!
Daud!
Farraj!
Inget står skrivet...
AI Lawrence.
Farraj . . .tvätta.
AI Lawrence.
För vissa står inget skrivet förrän de skriver det.
Inte AI Lawrence, bara Lawrence.
AI Lawrence är bättre.
Är din far också bara mr Lawrence?
Min far är sir Thomas Chapman.
- Är det en herre? - En slags.
- När han dör blir du också herre. - Nej.
- Du har en äldre bror. - Nej.
Men då förstår jag inte. Din far heter Chapman...
- Han gifte sig inte med min mor. - Jag förstår.
Jag beklagar.
Då är du fri att välja ditt eget namn.
Ja, det är jag nog.
AI Lawrence är bäst.
Då väljer jag AI Lawrence.
Såna kläder har en sherif.
Så fint.
- En stor ära. - Äran är på vår sida. Salaam!
- Är det tillåtet? - Javisst
Den för vilken inget står skrivet kan skriva sig en klan!
De passar bra för ridning. Pröva.
- Vad gör du, engelsman? - Det du ser.
- Är du ensam? - Nästan.
Är du med hundarna som dricker ur mina källor?
Jag är Auda Abu Tayi.
Jag har hört talas om en annan man med det namnet.
Han behövde ingen hjälp för att vakta sina källor.
- Han måste vara en stor hjälte. - Det är han.
Han skulle inte vägra att ge vatten till män som kommer från öknen.
Säger du det?
Det måste vara nån annan.
Här är min hjälp.
- Vilka har såna kläder? - Hariterna, far.
- Vad för harit? - En beni wejh-sherif.
- Är han harit? - Nej, engelsman.
Min son, de stjäl vårt vatten.
Säg åt dem att vi kommer. Säg det!
- Töm den. - Nej!
- Det är Auda som talar. - Det är Ali som svarar.
Harit...Ali.
Stjäl din far fortfarande?
Nej-
Tar Auda mig för en av sina oäktingar?
Nej, det finns ingen likhet.
Du är lik din far.
- Auda smickrar mig. - Det är lätt.
Jag kände din far väl.
Kände du din egen?
Vi är femtio, ni är två. Tänk om vi skjuter er?
Då blir det blodsfejd. Är det vad ni önskar?
Varken generalerna i Kairo eller sultanen önskar det.
Dra tillbaka dina män.
Det hedrar de ovärdiga. Jag har bara börjat lära upp honom.
Och vad lär du honom i dag? Er gästfrihet?
Var inte så kaxig!
- Vem är han? - En vän till prins Feisal.
- Vill ni ha min gästfrihet? - Ja.
- Är han din tunga? - Vi vill ha den.
Då får ni den, om ni vill ha den.
Jag är i mitt sommarläger, ett ynkligt ställe. Vissa tycker det är underbart.
I morgon låter jag kanske turkarna köpa er.
Men...ät med mig.
Ät med Auda, engelsman. Ät med howeitaterna, harit.
Jag vill att ni äter med mig i Wadi Rumm!
Det ni planerar för Akaba... Vad hoppas ni vinna på det?
Vi gör det för Feisal av Mekka. Hariter gör inget för vinnings skull.
Om man vill bli tjänare, sherif Ali-
-kan man hitta sämre herrar än Feisal. Men jag kan inte tjäna.
Du låter turkarna hållas i Akaba.
Ja, jag behagar det.
Vi gör det inte för Feisal.
- Inte det? För engelsmännen då? - För araberna.
Araberna?
Howeitat, ageyil, ruala, beni sahkr, dem känner jag till. Hariterna med.
Men araberna? Vilken stam är det?
De är en stam av slavar, de tjänar turkarna.
De är inget för mig. Min stam är howeitat.
- Som bara jobbar för vinning. - För det Auda behagar!
Och Auda behagar att tjäna turkarna.
- Tjänar jag? - Tjänaren tar emot pengar.
Jag är Auda Abu Tayi. Är Auda en tjänare?
Är Auda Abu Tayi en tjänare?
Jag har 23 sår som jag fått i strid.
75 män har jag dödat i strid.
Jag bränner fiendens tält, tar deras hjordar.
Turkarna ger mig en guldskatt, ändå är jag fattig!
För jag är en flod för mitt folk.
'Är Jag en tjänare? - Nej.
Men Auda har blivit gammal och tappat lusten för strider.
Bra att du säger det i mitt tält.
Turkarna kan inte köpa honom.
Varför skulle de vilja det...?
Jag ska säga vad de betalar mig.
Säg sen om det är en tjänares lön.
De betalar mig, varje månad...
...100 guldguineas!
150, Auda.
- Vem sa det? - Jag har långa öron.
- Och en lång tunga mellan dem. - Det är en struntsumma.
De tar den från en stor låda de har.
I Akaba.
- I Akaba? - Var annars?
Ni är lika besvärliga som kvinnor...
Auda följer inte med till Akaba.
För pengar, för Feisal. Inte heller för att driva bort turkarna.
Han följer med för att han behagar det.
Din mor parade sig med en skorpion!
Gör Gud till ditt ombud!
Akaba!
Gud vare med er.
Ja...Akaba.
I morgon intar vi staden.
- Ska vi göra det? - Ja, om du har rätt om kanonerna.
Han dödade, han ska dö.
Det är slutet för Akaba.
En av de våra mördade Audas man.
Stöld, blodsfejd...sak samma.
- Ali! - Det är ett gammalt sår.
Jag kom inte hit för att se ett blodbad!
- Sån är lagen, Lawrence. - Lagen säger att han måste dö.
Om han dör, blir ni nöjda då?
Ja.
Sherif Ali, om ingen av Audas män skadar någon av era...
- Blir hariterna nöjda då? - Ja.
Då ska jag genomdriva lagen!
Jag har ingen stam.
Och ingen blir förorättad.
Gasim...
Gjorde du det?
Lawrence...
- Vad är det med engelsmannen? - Det var mannen han räddade.
Då stod det skrivet. Han borde ha lämnat kvar honom.
Det var en avrättning, ingen skam i det. Och det var nödvändigt.
Du gav liv och du tog det. Skriften är ändå din.
Auda Abu Tayi!
Miraklet är fullbordat. Blomsterkransar till erövraren.
Tribut till prinsen, blommor till mannen.
Jag är inget av det, Ali. Jag vet inte vad jag är.
Tack.
Jag älskar det här landet... Vad var det?
Inget guld i Akaba!
Auda, jag har hittat det!
Så synd.
Ali, ta ett meddelande till Yanbu. Säg åt Feisal att skaffa båtar-
-och föra armén hit till Akaba.
Och ni?
Jag ska säga det till generalerna i Kairo.
Ja, korsa Sinai. Kom nu!
- Sinai? - Ja.
- Med dem? - De har det bra med mig.
Hör här, Ali...
Om en beduin sa: "Vi har intagit Akaba". Då skulle generalerna skratta.
Jag förstår. I Kairo tar du av dig de här lustiga kläderna-
-och berättar hur pittoreska och barbariska vi är.
- Då tror de dig. - Du är en okunnig man.
Pappen
Det finns inget guld i Akaba.
Inget guld.
Ingen stor låda!
- Kom Auda till Akaba för guld? - Det behagade mig, som du sa!
Men guld är ärofullt...
...och Lawrence lovade guld. Lawrence ljög.
Titta, Auda.
Englands krona...
...lovar att betala...
...5000 guldguineas...
...till Auda Abu Tayi.
Undertecknat i Hans Majestäts frånvaro av...
...mig
Om 10 dagar-
-är jag tillbaka med guld.
Med guld, med kanoner, med allting.
Tio dagar. Tänker du korsa Sinai?
Varför inte? Moses gjorde det!
- Tar du med dig barnen? - Moses gjorde det!
Moses var profet och älskad av Gud!
Han sa att det fanns guld här. Han ljög.
Han är inte perfekt.
- Kan vi inte vila? - Inte förrän de vet att jag har Akaba.
Har ni båda sovit i sängar? Farraj? Daud?
Med lakan?
I morgon blir det fina lakan i det finaste hotellet i Kairo, jag lovar.
Då blir det så, herre.
Titta!
En eldpelare.
Nej, sand.
Mitt kompass...
Glöm det.
Om vi rider västerut måste vi komma till kanalen.
Skynda på!
Lawrence!
Farraj!
Farraj, låt bli!
Låt bli!
Lawrence...varför går ni?
Varför, herre?
Lawrence!
Varför? Det finns plats för båda. Det gör ingen nytta.
Lawrence, titta!
Varning
Det är ingen fara, Farraj.
Vilka är ni?
- Daud! - Vi är framme, sir.
- Tar ni med honom in? - Ja.
Hallå!
Hallå där!
- Vart fan ska du, Mustafa? - Vi är törstiga.
- Mr Lawrence? - Ja.
- Ska ni till officersbaren? - Ja.
Ni kan inte ta med honom dit.
Hur tror du att du ser ut...?
Nej, nej! Gå, effendi!
Försvinn härifrån!
Vi vill ha två stora glas lemonad.
- Det är en bar för officerare. - Vi är inte kinkiga.
- Är ni galen? - Nej, konstigt nog inte.
- Försvinn härifrån nu. - Ut med pojken.
Vi slänger ut honom.
Ut med svartingen härifrån!
Vad står på?
- Det är Lawrence, sir. - Lemonad med is.
Förklara er.
- Vi har intagit Akaba. - Vem har gjort det?
Vår sida i kriget. Svartingarna har gjort det.
Vi har gjort det... Han tycker om din lemonad.
- Har turkarna gett sig av? - De är kvar, men utan kängor.
Vi tog dem till fånga, hela garnisonen.
Nej, vi dödade några. För många. Det ska gå bättre nästa gång.
Många har blivit dödade.
Jag lovar och svär, det är sant.
- Det är inte möjligt. - Jo. Jag gjorde det.
Ni får tala med Allenby. Han har befälet nu, Murray är borta.
Ett steg i rätt riktning...
Först vill jag ha ett rum, med en säng med lakan.
Det är till honom.
- Ni vill väl också ha en säng? - Jag vill träffa Allenby först.
- Tar han emot mig? - Jag tror det.
Ordna det då.
- Jag borde nog raka mig. - Ja, ta på byxor också.
Odisciplinerad.
Opunktlig.
Slarvig.
Flera språk.
Kunskap om musik.
Litteratur.
Kunskap om...
Ni är en intressant man.
- Vem sa åt er att inta Akaba? - Ingen.
Sir. Varför gjorde ni det då?
Akaba är viktigt. Det är turkarnas rutt till kanalen.
- Nu kommer de genom Beer Sheva. - Jag vet, men vi har nått Gaza.
- Det lämnade Akaba till höger. - Sant.
Det blir längre till höger när ni går mot Jerusalem.
- Går jag mot Jerusalem? - Ja.
Gott, Akaba bakom höger flank.
Det hotade AI Arish och Gaza.
- Någonting annat? - Ja. Förbindelsen till Medina.
- Borde vi flytta dem från Medina nu? - Nej, ni borde lämna dem där.
- Ni handlade utan order, vet ni. - Ska inte befäl ta egna initiativ?
- Nej, det är hemskt farligt. - Ja, jag vet.
- Redan? - Ja.
- Jag befordrar er till major. - Det är nog inte så lyckat.
Jag vill att ni reser tillbaka och fortsätter med ert arbete.
Nej tack, sir.
- Varför inte? - Jag, det...
Få se nu...
Jag har dödat två människor. Jag menar två araber.
En var pojke. Det var...
...i går. Jag ledde ut honom i kvicksand. Den andre var man.
Det var...
...innan Akaba.
Jag var tvungen att avrätta honom. Det tyckte jag inte om.
- Självfallet. - Nej, något annat.
Låt det bli en varning.
Nej, något annat.
- Vad då? - Jag tyckte om det.
Struntprat och nerver, ni är trött.
Varför kommer ni klädd så där? Är det amatörteater?
Visa mig den där mössan.
Fascinerande kläder de har. Hur skulle jag se ut i den?
- Jäkligt löjlig, sir. - Här, behåll den.
Jag försöker säga att jag inte klarar av det.
Vad tycker ni, Dryden?
Innan han gjorde det trodde jag inte det kunde göras.
- Brighton? - Jag vet vad han tycker.
Rekommendera en utmärkelse, sir. Hans motiv spelar ingen roll.
Det var ett lysande jobb.
Mr Perkins!
Vi tar en drink, mina herrar.
- Har ni hört det? - Ja, sir.
- Vad tycker ni om det? - Förbaskat bra gjort, sir.
Tack, mr Perkins.
Kom då.
- Ni är en listig man. - Nej, men jag vet vad som är bra.
Det är väl rättvist?
Om jag vill nå Jerusalem måste jag samla, inte skingra.
- Bravo. - Vet ni bättre?
- Ni slåss som Saxe. - Det kommer att gå alldeles utmärkt.
Lediga, mina herrar. Ge oss något att dricka.
Jag är inbjuden av major Lawrence.
Tracy!
Ska vi gå ut?
Så ni kan låsa fast den turkiska ökenarmén?
Med tusen araber?
Tusen araber betyder tusen knivar. De kan ta sig överallt.
Det betyder tusen kameler, tusen paket sprängämnen och tusen gevär.
Vi kan korsa Arabien innan turken hinner reagera.
Jag slår sönder hans järnvägar, sen gör jag det igen.
- På 13 veckor är Arabien i kaos. - Då återvänder ni alltså?
Ja. Det är klart att jag gör.
Turken ser det med.
Om han använder fyra divisioner mot en handfull banditer retirerar han.
Det vågar han inte, för då kan han aldrig komma tillbaka igen.
- Jag undrar vem som gör det. - Ingen.
Arabien tillhör araberna nu.
Det är vad jag har sagt till dem, det är vad de tror.
- Det är därför de slåss. - Javisst
De misstänker att vi låter dem driva bort turkarna för att själva ta över.
Jag har sagt att det är fel, vi har inga planer för Arabien. Har vi det?
Jag är inte politiker.
Har vi det, Dryden?
Svår fråga.
Jag vill veta om jag kan säga-
-att vi inte har några planer för Arabien.
Absolut.
2000 handeldvapen räcker inte. Jag behöver 5000.
Pengar. Det måste vara mynt, de gillar inte papper.
Instruktörer för kulsprutorna. Mer pengar.
- Hur mycket till? -25000 nu, mycket mer senare.
- Det kan ordnas. - Ett par pansarbilar.
- Visst. - Fältartilleri.
Visst.
Jag ger er allt jag kan, för jag vet att ni använder det. Gratulerar.
Tack för er gästfrihet.
Gratulerar!
Tänker ni verkligen ge dem artilleri?
Det kan bli svårt att få tillbaka det.
Med artilleri blir de självständiga.
Då kan jag inte ge dem artilleri. Jag har order att lyda, gudskelov.
Inte som den stackars saten. Han är i en virvelvind.
Hoppas att vi inte är det.
Paus
- Ursäkta, vem äger väskorna? - Prins Feisal.
Du är väl inte Feisal? Men du känner honom?
Han är min herre, jag är hans tjänare.
Kan du läsa?
Chicago Courier är min tidning, men mina artiklar säljs vidare.
Jag förstod det av ert brev, mr Bentley.
- Då så... - Var hittar jag major Lawrence?
- Är det därför ni kommit hit? - Nej, inte bara.
Ni hittar major Lawrence hos min armé.
- Och var hittar jag er armé? - Det vet jag inte.
Förra veckan var de vid AI Ghira.
Ni har en lång resa. Kan ni rida kamel?
- Jag har aldrig försökt. - Ta en mula.
- Undvik Mallah, turkarna är där. - I Mallah nu? De rör sig fort.
Ja, men inte lika fort som vi.
Själv tänker jag resa till Kairo-
Som ni vet. Det finns annat arbete för mig där.
Ja...
- Ni har inte fått något artilleri. - Det stämmer.
- Är ni handikappade? - Det begränsar oss.
Det är meningen.
- Känner ni general Allenby? - Akta er, han är en hal typ.
- Ursäkta? - En listig man.
Hal typ...bra!
Jag ska se upp för honom. Ni är väldigt förstående.
Vi amerikaner var koloniserade.
Vi känner för alla som kämpar för sin frihet.
Så bra.
Ni vill att berättelsen sprids och jag vill ha nåt att berätta.
Det är klart som korvspad!
Ni ska få en Vägvisare och ett brev, och innan jag ger mig av...
...och det blir omgående, ska ni få en del fakta och siffror.
Ni vet förstås att vi förstör de turkiska järnvägarna.
- Major Lawrence har väl befälet? - Min armé består av stammar.
De leds av stammens ledare.
Men ni högaktar väl Lawrence?
Ja, och det med rätta.
I det här landet, mr Bentley...
...sätts den som segrar i strid högre än alla andra män.
En siffra kan ni få direkt-
-för jag glömmer den aldrig.
På fyra månader har vi förlorat-
-37 särade...
...156 stupade.
Ni märker att vi har fler stupade än särade.
Ja, fyra gånger så många.
De som är svårt sårade dödar vi själva.
- Vi lämnar inga sårade åt turkarna. - Ni menar...?
De betraktar oss som rebeller.
Då gäller inte Genévekonventionen och vi får en hård behandling.
- Hur hård? - Hårdare än ni kan föreställa er.
Jag förstår.
Våra egna fångar vaktar vi tills britterna kan ta hand om dem.
Jag vill att ni noterar det.
- Beror det på major Lawrence? - Varför tror ni det?
Jag hörde i Kairo att Lawrence fasar för blodsutgjutelse.
Just det. För major Lawrence är barmhärtighet en passion.
För mig är det hyfs.
Avgör själv vilket motiv som är mest pålitligt.
- Och nu kanske... - Javisst
Tack, sir.
- Kan ni ordna brevet...? - Jag ska göra allt jag sagt.
Säg bara varför ni är intresserad av mitt folk och major Lawrence.
- Enkelt -jag letar efter en hjälte. - Ni verkar inte vara en romantiker.
Nej, men vissa inflytelserika män anser att det är dags för USA-
-att hjälpa till i kampen mot Tyskland...och Turkiet.
Jag ska hitta material som visar att kriget är...
- Njutbart? - Knappast, bara lite mer äventyrligt.
Ni letar efter någon som drar in ert land i kriget?
- Ja. - Lawrence är er man.
Sluta!
Sluta! Sluta!
Framåt!
Lawrence!
Jag har aldrig sett en man bli dödad med svärd förut.
- Varför tar ni inte ett fotografi? - Jag borde gjort det.
Hur är det, Lawrence?
- Är jag med? - Fotograferade ni honom?
Ja.
Dina nio Iiv är snart slut...
- Förtjusande sällskap ni har. - Auda?
Han är lite gammaldags, han tror att de stjäl hans dygd.
- Han tycker att ni är en tjuv. - Kan jag fotografera er?
- Låt gå. - Gå bara.
Major Lawrence!
Så ska det se ut...
- Plundrandet måste upphöra! - Det är en sedvänja.
Det är stöld och de är tjuvar.
Säg inte det till Auda. Det är deras ersättning.
Får inte brittiska soldater betalt?
- De beger sig inte hem då. - De får inte.
- Dem har ni sett för sista gången. - De kommer tillbaka.
- Kommer de att göra det? - Inte i år, Lawrence.
Hur många mannar har ni kvar? 200?
- Färre. - Då så.
De kommer tillbaka.
- Är ni svårt sårad? - Jag är inte sårad alls.
De kan bara döda mig med en guldkula...
En barnbok, jag ska lära mig igen.
- Vad lär ni er av den här? - Politik
Ska ni bli en demokrati? Ska ni ha ett parlament?
Det ska jag säga när jag har ett land.
- Var det ett bra svar? - Ni sa ingenting, det är politik.
- Ni lär er snabbt. - Jag har en bra lärare.
Ja...
Hur är det?
Innan jag åker hem, och det ska bli skönt-
-vill jag ställa två raka frågor.
- Det ska bli intressant... - Ett.
Vad hoppas de vinna av kriget?
De hoppas vinna sin frihet. Frihet...
"De hoppas vinna sin frihet."
- Ni tar då priset. - De ska få den.
Det tänker jag se till. Den andra frågan?
Jag tänkte fråga...
Vad är det som lockar med öknen?
Den är ren.
Det var ett väldigt upplysande svar.
Kan jag ta en avskedsbild?
Jag gav Math Budad två lampor för den! En klocka mot två lampor.
- Ett bra byte. - Jag rånade honom!
Skräp!
- Jag måste hitta något ärofullt. - Ärofullt?
Ja. Året är snart slut, Brighton.
Jag måste hitta något ärofullt.
- Nu kan ni spränga mitt tåg! - Och vad tänker ni göra nu?
Nu rider jag hem. De får bära mina leksaker.
Mina leksaker!
Lawrence ska slåss i vinter. Men ni har det ni ville ha, så ni rider hem?
Ja. När Lawrence får det han vill ha så rider han hem.
- Det gäller er med. - Nej, Auda.
- Då är ni en dåre. - Kanske, men jag är ingen desertör.
Tacka Gud. När han gjorde er till dåre gav han er en dåres ansikte.
Ni är en oförskämd skojare!
Jag ger mig av innan jag solkar ner mig med dårens blod.
Som att tala till en vägg.
Vad gör ni nu?
Jag går norrut. Det är vad Allenby vill.
- Han ville ha arabarmén vid Dara. - Då för jag den dit.
Allenby får skynda sig, annars är vi i Dara innan han är i Jerusalem.
- Tåget, Farraj. - Ja, Lawrence.
Göm dig, min vän.
Detonator.
Hämta en annan.
Det är gott om tid, hämta en annan.
Farraj?
- Vad hände? - En detonator!
Han kan inte rida.
Du vet vad de gör med honom.
Daud blir arg på er.
Hälsa honom från mig.
Vad tänker du göra nu?
- Gå norrut. - Med tjugo man?
Vad tycker du att jag ska göra?
Vad tycker du?
- Han har inte alls så många mannar. - Han har ljugit.
Han påstår sig inte ha gjort något mer.
Då finns det en arabarmé.
- Nej, han har ljugit om det. - Vet ni varför?
- Det är hans armé. - Det är prins Feisals armé.
Har han bytt sida, Harry?
Nej-
Han skulle göra det om det gick.
- Det är inte min sak. - Jag är bara nyfiken.
Men jag trodde på det. Turkarna tror på det.
De erbjuder 20000 pund för honom.
Jösses!
- Han har inte långt kvar att leva. - Han är modig.
Går han norrut med 50 man har han gott om tåga.
Undrar vad de skulle ge för mig?
- Och nästa år? Kommer de tillbaka? - Det skulle inte förvåna mig.
- De ser honom som en profet. - De eller han?
- Kan jag tala nu? - Ja.
Ett misslyckande till så är du ensam.
Jag räknar inte med mig själv.
Säg att de älskar dig. Desto större anledning att spara dem.
Ge dem nåt som kan göras, men de måste flytta berg och gå på vatten!
Just det.
Vad vet du om vad som kan göras? Du hade inte tagit dem någonstans!
Allt jag ber dem om kan göras, det vet de.
Tror du jag är vem som helst? Tror du det?
Vem går på vattnet med mig?
- Vem följer med till Dara? - Dara är befäst.
- Tar du 20 mot 2000? - Jag gör det själv om jag måste.
Jag sa till generalerna att vi skulle vara i Dara när de var i Jerusalem.
Du är kanske här för de engelska generalerna.
- Vem säger det? - Ryktet
- Det är inget argument. - Argument...
Jag ska ta den arabiska revolten till Dara medans araberna grälar.
Lawrence!
Tror de att du är arab?
Ja, om jag får låna lite smutsiga kläder.
Vansinne!
- Vad letar du efter? - Ett sätt att visa mig.
Ha tålamod, Gud!
- Ser du inte hur de tittar på dig? - Jag är osynlig.
- Fortsätt - Halt!
Du och du.
Nej...
Du!
Du.
Du är blåögd.
- Jag sa att du är blåögd. - Ja, effendi.
- Är du tjerkess? - Ja, effendi.
- Hur gammal är du? -27 år, effendi.
- Tr0rjag... - Du ser äldre ut.
Du har varit med om mycket.
Intressant ansikte.
Jag omges av kreatur.
Han vet inte vad som gör ett ansikte intressant.
Jag har varit i Dara i 3,5 år.
Inte ens på månens baksida skulle jag vara mer isolerad.
- Du vet inte vad jag pratar om. - Nej, effendi.
Eller vet du det? Nej...
Det skulle vara för tursamt.
Var fick du det?
- Det är gammalt, effendi. - Nej, det är färskt.
- Du är desertör. - Nej.
Jo, du är desertör!
Men från vilken armé?
Det spelar ingen roll. Man kan inte alltid vara i uniform.
Din hy är väldigt ljus.
Spöa honom.
Se på mig!
Sov.
Ät.
Du har en kropp som andra män.
Bra. Sen ska du sova.
Bättre?
- Mycket bättre. Du hade rätt. - Vila. Lär du dig aldrig?
Jag har lärt mig.
Jag ger mig av.
Varför det?
- Milda makter... - Varför det?
- Jag har nått slutet. - Slutet för den arabiska revolten?
Jag är inte ens arab.
- Man kan bli vad man vill, sa du. - Jag trodde att det var sant.
- Du bevisade det! - Titta här, Ali.
Det är jag. Vilken färg är det?
- Jag kan inte göra nåt åt det. - Man kan göra allt man vill, sa du.
Ja, men man kan inte önska vad man vill.
Det här avgör vad man vill.
Jag hade berättat allt för dem.
Jag hade berättat vem jag är, var ni fanns. Jag försökte.
- Det hade vem som helst gjort. - Det är sån jag är.
Jag reser till Allenby för att be om ett jobb som vem som helst klarar.
- AIIenby är i Jerusalem. - Jag färdas långsamt.
Du?
Ja, långsamt.
Jag tror jag ser en möjlighet att bara bli vanligt...
...lycklig-
- Kan jag ta den? - Den är inte ren.
Nej, men den är varm.
Du har fört dem hit. Bryr du dig inte om dem?
Led dem du, de är dina. Lita på ert eget folk.
Och låt mig återvända till mitt.
Glöm inte blanketterna.
- Får jag göra er sällskap? - Det vore en ära, sir.
- Skönt att vara tillbaka. - Vi hörde det.
- Vad händer där ute? - Var då? Jaså, Arabien...
Inte så mycket, fel årstid. Och här?
- Vi har byggt en squashbana. - Förbaskat bra!
Jag måste gå dit upp.
Lånad. Nån stal min.
Förbaskade svartingar.
Ja, kanske det...
Bra med squashbanan.
Han brer på lite väl tjockt.
God morgon. Skönt att vara tillbaka.
- Jag tror er, sir. - Nej, det är det faktiskt.
God morgon. Gå direkt in.
Lawrence!
- Eller är det major Lawrence? - Sir.
Jag ska lämna er. Major Lawrence vill säkert rapportera-
-om mitt folk och deras svaghet-
-och behovet av att hålla kvar dem i britternas intressesfär.
- Fransmännens också, förstås. - Det finns inget sånt avtal!
Ni har ljugit tappert men inte övertygande.
- Jag vet att avtalet finns. - Avtal, sir?
Han ljuger bättre än ni, men han är förstås nästan arab.
Vet ni verkligen inte?
Vad tusan är detta?
Min begäran att få lämna Arabien.
Känner ni inte till Sykes-Picot-avtalet?
- Nej. Jag kan gissa. - Berätta det för honom!
Mr Sykes är engelsk statstjänsteman.
Monsieur Picot är fransk.
De kom överens om att efter kriget-
-ska Frankrike och England dela på det turkiska imperiet, Arabien med.
Det är en överenskommelse, inget avtal.
En överenskommelse med den lydelsen.
Tjuvar har heder, men inte politiker!
Spela inte upprörd. Ni kanske inte visste det, men ni misstänkte.
Ni har kommit med halvlögner.
Den som ljuger döljer bara sanningen.
Men den som kommer med halvlögner har förlagt den.
Sanningen är att jag är en vanlig man.
Ni kunde sagt det, Dryden.
Jag vill ha ett vanligtjobb. Därför begär jag avsked.
- Av personliga skäl. - Personliga?
Ni är officer ute i fält.
Och jäkligt viktig! Är ni galen?
Nej, och jag vill helst inte bli det. Det är ett annat skäl.
Jag gör en framstöt mot Damaskus den 16:e nästa månad-
-och ni ska vara med. Förstår ni det? Ni är en viktig kugge i framstöten!
Vad vill ni då ha?
Jag vill bara ha min ranson av vanlig mänsklighet.
- Lawrence... - Ja?
Ursäkta att jag avbröt.
Det gör inget. Tack, mr Dryden.
Vi kan väl...?
Ryggen är blodig.
- Vill ni ha en läkare? - Nej.
Berätta vad som hände.
- Vad är det som händer där inne? Jngenüng.
- Ingenting alls. - Har han problem?
Jag tror det. Livet är fyllt av problem.
Jag har intressen i den mannen!
Jag har gjort honom till hjälte. Han kan bli vad han vill.
Just nu vill han bli någon annan.
Släpp förbi mig.
Gå bara, Dryden. Ni går alltid er väg, inte sant?
Det är en krock mellan temperament där inne.
En av dem är halvgalen och den andre är helt utan skrupler.
Ni blir känd överallt, men man får leta på krigsmuseet efter AIIenby.
Ni är en fantastisk man.
- Lämna mig i fred! - Så kraftlöst.
Jag vet att jag inte är vanlig. Jag är något alldeles extra!
Än sen?
Inte många har ett öde. Det är hemskt att kasta bort det.
- Talar ni av erfarenhet? - Nej.
Då gissar ni.
- Tänk om ni har fel? - Vi vet båda två att jag har rätt.
Ja... Jag sa Ja!
- Den 16:e? - Ni får mycket pengar.
- Artilleri? - Det går inte.
De kommer inte för pengarnas skull, de kommer för Damaskus.
- Och det tänkerjag ge dem. - Det är allt jag vill.
Ni vill att nån uppehåller turkarna, men jag tänker ge dem Damaskus.
Vi hinner dit före er, och sen tänker vi behålla det.
- Politikerna kan bränna papperet. - Låter bra.
Det har ingen betydelse.
Det kommer att ske. Jag vill ha mycket pengar.
- AIIt som finns. - Inte så mycket.
De bästa kommer inte för pengar. De kommer för min skull.
- Inga fotografier! - Det är för major Lawrence.
Han har inget emot att bli fotograferad.
Det finns bara en Lawrence.
Har ni träffat Lawrence sen han kom tillbaka?
Han har förändrats, eller hur? Han är en annan människa.
Vad gjorde den turkiske generalen med honom i Dara?
Han var likadan efter Dara. Bara mer ödmjuk.
Vad gjorde den engelske generalen med honom i Jerusalem?
- Vad sa han? - Han skrattade.
Han bad mig samla hariterna här. Han erbjöd mig pengar.
- Tog ni emot dem? - Nej. Men många gjorde det.
- Vad är detta? - Min livvakt.
- Alla har ett pris på sitt huvud. - Det har jag med.
Men de är mördare! Shejkerna hänger dem.
De är mina.
De vet inget om den arabiska revolten.
- Du, Ghitan från Aleppo. - Sherif?
- Vart ska vi rida? Damaskus.
- Ja, men varför? - För Lawrence.
- Du har köpt dem! - Jag har köpt hälften av alla här.
- De är inga vanliga män. - Jag vill inte ha vanliga män.
Damaskus!
Kavalleriet har nått Mazril och Dara.
Utmärkt. Nu är det er tur.
Om fienden retirerar, kan han inte vara långt från Mallud.
Då har jag honom inom räckhåll 09.00 i morgon.
Utmärkt! Philip.
Det är de sista. Men Mallud... Vi kan ha dem där på onsdag.
Det får duga, kanonerna är viktigast. Några frågor?
Arabarmén, vad består den av?
- Irreguljärt kavalleri, 2000 man. - Var är de nu?
- Det vet man bara om man är där. - Anslut dig till dem då.
Slå sönder dem, Charley!
Gud hjälpe dem.
- Det är turkar. - Gud hjälpe dem...
- Han har fått greppet. - Styv i korken?
Mer än styv i korken, sir. Han har fått greppet.
Han kommer till Damaskus innan vi gör det. Om inte...
Det går en turkisk kolonn från Mazril.
- Vad har turkarna i Mazril? - En brigad.
Jag undrar var de är nu.
Inga fångar.
Damaskus, Lawrence.
Lawrence, inte det här.
Gå runt. Damaskus, Lawrence.
Inga fångar!
- Lawrence... - Det här var Talaals by.
Talaal!
Inga fångar!
Gud...
Gud!
Det räcker! Få dem att sluta.
Major Lawrence!
Herrejesus...
Förvånar det er?
Ni vet väl att araberna är barbariska och grymma?
Vilka om inte de?
Hemska karl...
Jag ska ta ett hemskt fotografi...
...för de hemska tidningarna.
De skördades i går kväll i Damaskus.
Ta dem till sherif Ali. Säg det till honom. Påminn honom.
- Är Allenby i Damaskus? - Nära.
Säg det till Sherif Ali.
De är inte mogna!
Uppställning!
Skyldra gevär!
Färdigställning!
Lawrence ligger bakom det. Överallt finns den arabiska flaggan.
- När då? - De har varit här i ett dygn.
De har ockuperat stan.
Han har ett eget högkvarter i stadshuset.
Vad mer?
Telefonstationen, posten, elverket, sjukhusen, brandstationen. Allting.
De kallar sig Arabiska nationalrådet och de är i stadshuset.
De är ditt bekymmer, Harry.
- Vad ska vi göra åt det? - Köra ut dem genast!
Vad sägs om det, Dryden?
- Då blir det uppror. - Vad ska vi göra?
- När kommer Feisal till Damaskus? - Med ett specialtåg om två dagar.
Han kan inte hållas borta längre.
- Räcker inte det? - Jo, gott och väl.
- Vi kan inte bara titta på. - Det brukar vara bäst.
Ge oss nåt att dricka. Alla soldater ska invänta vidare order.
- Ingenjörstrupperna med? - Särskilt ingenjörstrupperna.
- Fältläkarna med? - Jag är rädd för det.
Fältläkarna med.
Vi här är varken hariter eller howeitater eller någon annan stam-
-utan araber i Arabrådet som företräder prins Feisal.
Han förolämpade mig.
Ali sa att telefonerna sköttes av howeitaterna-
-och de har slutat fungera.
De får ju ingen elektricitet!
Den svarar hariterna för.
Om du svarar blir det blodspillan.
Talar du med mig om blodspillan?
Jag ber Auda Abu Tayi om ursäkt.
Öd mjukast, harit?
- Ja, ödmjukast. - Det är ett nytt knep...
- Varför finns det ingen elektricitet? - Jag har varit i elektricitetshuset.
Det finns tre stora maskiner.
Han menar generatorer!
En av dem brinner. De är otroligt stora men hjälplösa.
Det är alla maskiner.
Låt dem brinna. Vem behöver telefoner?
- Behovet finns. - Vi behöver engelska tekniker.
Nej! Då ställs ni under engelsk överhöghet.
Det brinner i Jinsibidistriktet!
- Det är oviktigt. - Den sprider sig!
- Använd brandkåren då. - Det finns ingen kraft i vattnet.
- Då måste ni bära det. - Rualerna bär inget vatten.
Vad duger de annars till?
Vi tar upp petitioner i eftermiddag.
I eftermiddag!
- Jag tänker börja efter kriget. - Vi borde göra något.
- Det är en gubbsport. - Är ni gubbe?
Det är ett tungt ansvar.
Ursäkta, sir.
Det är nog glödlampan.
Nej, det är strömmen.
- De ger sig av. - Då var det över.
Vilka tjusiga gynnare...
Följ med mig.
- Vart då? - Tillbaka.
Jag känner ditt hjärta.
Vad är det?
Är det detta?
Det här är ingenting.
Är det blodet? Öknen har torkat upp mer blod än du kan föreställa dig.
Jag ber att jag aldrig behöver se öknen igen. Hör mig, Herre.
Du kommer. Öknen är allt för dig.
- Och du, Ali? - Jag ska stanna och lära mig politik.
- Det är ett simpelt yrke. - Jag hade inte funderat på det förut.
- Du försökte ge oss Damaskus. - Det var därför jag kom hit.
Och då...
-...skulle det betyda något. - Ja, mycket.
- Är han din vän? Du älskar honom. - Nej, jag fruktar honom.
Om jag fruktar honom, tänk då så han måste frukta sig själv.
Rör mig inte, howeitat!
- Så du är ingen politiker än. - Inte än.
Det är nya knep och jag är en gammal hund.
Tack, Allah!
Att vara arab blir värre än du tror, harit!
- Jag har aldrig sett på maken. - Det ligger under Arabrådet.
Jag måste ta över omedelbart.
- Ni måste lyda order. - Nej, sir!
Behärska er. Gå över till stadshuset och se vad de säger.
- Vi gjorde vad vi kunde. - Ni glömde turkarnas militärsjukhus.
Det har 600 sängar med 2000 turkiska särade.
Alla de ansvarar Arabrådet för.
Hur är det där?
Det här är skandalöst!
Skandalöst!
Smutsiga lilla svarting!
Min vän Lawrence, om jag får kalla honom det.
"Min vän Lawrence."
Hur många vill använda den frasen?
Han längtar hem.
Han trånar efter stugorna i Surrey, är det väl?
I fantasin fångar han öring-
-och allt annat en gentleman gör.
Det är mig ni beskriver, inte överste Lawrence.
- Ni har blivit befordrad till överste. - Jag. Varför det?
Ta emot det, var lite vänlig.
Ni får egen hytt på båten hem.
Tack då.
Lycka till på resan.
Här finns inget mer för en krigare.
Vi förhandlar, en sak för gamlingar.
Unga män krigar, och krigets dygder är deras.
Mod och framtidshopp.
Sen stiftar gamlingarna fred.
Och fredens dygder är gamlingarnas dygder, misstro och försiktighet.
Det måste vara så.
Vad jag är skyldig er kan inte sägas.
Elverket och telefonstationen avstår jag. Pumphuset måste jag behålla.
- Då blir det inget vatten. - Jag är tacksam för hjälp.
- Då måste ni ta ner flaggan. - Nej, och vi tänker göra motstånd.
- Har ni några mannar kvar? - Det blir en otäck incident.
Hallå där!
Det är väl Lawrence?
Får jag skaka er hand?
Då kan jag säga att jag gjort det.
Det hade jag kommit ihåg!
Arabrådet tog makten i mitt namn.
- De har ingen makt, den är skenbar. - Skenet kan vara mäktigt.
Särskilt när det tar den här formen.
Världen älskar bilden av Damaskus som befriats av arabarmén.
Ledd av en brittisk officer.
Ja, men Lawrence är ett tveeggat svärd.
Vi är lika glada att bli kvitt honom.
- Jag trodde att jag var en hård man. - Ni är bara general.
Jag måste vara kung.
Ursäkta mig, sir.
Nå?
Det verkar som om vi får ett brittiskt vattenverk med arabisk flagga på.
- Tycker ni att det var värt det? - Gudskelov att jag är soldat!
Ja, ni säger det hela tiden.
Jag misstänker att ni är huvudarkitekt för kompromissen.
- Vad anser ni? - Jag, Ers Höghet?
Jag önskar att jag hade stannat i Tunbridge Wells!
Nu ska ni åka hem.
Hem, sir.